IRAN Den storslåtte poesiens arne.
Og landet som først forfattet menneskerettigheter.
Men i dag nekter regimet folk å uttrykke seg fritt.
I gatene og bak lukkede dører trosser ungdommen regimet.
Basert på en sann historie
Jeg heter Afshin Ghaffarian.
Jeg er fra Iran.
Og jeg er danser.
Ti år tidligere
Afshin! Afshin!
Afshin, gi meg hånden.
Afshin, hva har du gjort?
Jeg danset i klasserommet. Læreren slo meg.
Ser du de mennene der borte?
De er fra Basij. Sedelighetspolitiet.
Hvis de tar deg i å danse gjør de mye verre ting.
-Hvorfor? -De sier dans er forbudt.
Så du må danse et trygt sted.
De har ingen å frykte.
Er de noen gang ute etter deg, så stikk av.
Afshin Ghaffarian.
Sitt ned.
Så du liker å danse?
Har du noen gang hørt om Saba?
Det er en kunstskole her i Mashhad. Noe helt annet enn vanlig skole.
Det er en vel bevart hemmelighet. Jeg tror du vil trives der.
Den blir drevet av en sjarmerende mann.
I morgen klokken fire.
Møt opp.
I dag skal vi... Afshin!
Velkommen til Saba. Bare kom inn.
Sitt ned.
Her skal du kalle meg Mehdi. Det er noe du må forstå.
Vårt land er...
...som to adskilte verdener, rett ved siden av hverandre.
Den som er der ute, og den her inne, bak lukkede dører.
Der ute er det lover. Troens bud, og synd.
Her inne er vi frie.
Vær så god.
Her er medlemskortet ditt.
Du har mye å lære. Men det er kjempefint.
Konsentrer dere nå. Lytt nøye til denne musikken.
Det er fra et fjernt land, skrevet av en fantastisk kunstner.
Det handler om livet, om lidenskapen, om å skape.
La musikken tale til dere, og vekke følelser i hjertet.
"Du skjønner ikke. Jeg kunne blitt stor, kunne nådd toppen."
SABA KUNSTSKOLE
Mehdi? Hvorfor hater de oss?
Jenter og gutter i samme rom, som lærer kunst.
Det er en synd i deres øyne.
-Kommer de igjen? -Jada.
Hva gjør vi?
Setter i nye vinduer.
Afshin, det er Rudolf Nurejev. Han var russer.
Han flyktet til Paris da de ville sette ham i fengsel.
Det minner meg om Rumis dikt.
"I ditt lys lærte jeg å elske.
I din skjønnhet fant jeg poesi.
Du danser i mitt hjerte. Der ingen andre kan se deg."
Se litt til. Jeg kommer tilbake.
TEHERAN, IRAN
Mousavi! Mousavi!
Det er demonstrasjoner over hele Iran før valget.
President Ahmadinejads største utfordrer er Mir-Hossein Mousavi.
Det er navnet alle roper i gatene i Teheran.
Fint å se noen nye ansikter.
Det er synd. Jeg syntes det var ganske bra.
Ja. Det er alltid det samme. Jeg henger dem opp, de river dem ned.
Jeg maler på veggen, de dekker det til.
Å uttrykke og undertrykke. Vår lille lek.
Men jeg har mye maling.
Jeg heter Afshin.
Ardi.
Unnskyld.
Det er din andre dag her. Første året?
-Hvor er du fra? Teheran? -Nei, Mashhad.
Mashdi! Da har du havnet langt hjemmefra.
-Da må du lære spillereglene. -Som er...?
Selv på universitetet må du være forsiktig. Se der.
-Studentenes Basij. -Basij? Her?
Ja. Inndrar han boka hennes? Den er nok forbudt.
Vi må sette noen grenser. Bli her. Vent.
Ardi, vent.
Hei! Hva faen gjør du?
Hei, du. Beklager at jeg er sen.
Hils på min nye venn. Afshin! Kom her.
-Det er min venn Mehran. -Hei.
-Afshin, Mona. Mona, Afshin. -Han har ikke ødelagt deg ennå?
-Ikke ennå. -Han gjør nok det.
Hva er klokka? Vi kommer for sent.
-Kommer du i kveld? -Selvfølgelig.
Mashdi, kom du også. Møt oss utenfor porten klokken ti.
Ha det. Kom igjen.
Hyggelig å treffe deg. Vi ses.
-Trafikken er helt vill. -Mehran er på dramatimene.
Men han skiller seg ut. Jeg oppdaget hans store hemmelighet.
Han er ingeniørstudent, men sniker seg med på drama,-
-enda far og mor sier nei.
-Det stemmer ikke. -Hvor skal vi?
Hei, folkens.
Velkommen til ayatollahenes verste mareritt!
Det er kjæresten hennes, Naser. Han studerer filmregi.
Han skal på teatertur til Paris. Den heldige jævelen slipper ut.
-Hva røyker de? -Heroin.
Regimet pøser den dritten ut i gatene for å bedøve oss.
Kom. Glem dem. Nå skal vi feste. Kom!
Godt å se deg, Cyrus.
Beluga vodka. Vil dere ha et glass?
Har dere YouTube...?!
-Hva med brannmuren? -Det er en proxyserver.
Afshin, dette er noe for deg.
Vi sender i skjul fra Washington D.C.
Den persiske ungdommens uoffisielle, sanne stemme.
Tøft, hva?
Den stemmen regimet ikke vil du skal høre.
Kom nå. Maten er klar.
Jada. Vi kommer nå.
-Får jeg...? -Så mye du vil.
Afshin... Du ser for mye på YouTube.
Han er god, hva?
Lær meg det. Det har jeg alltid villet lære.
-Hva da? -Sånn moonwalk.
Vekten på dette beinet, så bytter du.
-Dra foten bakover og bytt. -Dere ødelegger matlysten.
Kom og spis.
Afshin, kom og få mat.
Jeg har tenkt på noe. Jeg vil starte et dansekompani.
-Hva? -Jeg vil starte et dansekompani.
Start et i kantinen, og dans på bordene.
-Jeg mener det. -Med professorene.
Hvem kunne du få med i et dansekompani?
Vi er enige om at dans er ulovlig, hva?
Teknisk sett er det ikke ulovlig, bare forbudt.
-Men det er veldig forbudt. -Som vodka.
-Skal vi starte dansekompani? -Vi må leve det livet vi vil.
Ha noe som er vårt eget.
-Noe som er vårt eget? -Ja.
-Ingen regler. -Ingen regler?
-Å danse ville vært herlig. -Mona...
Dere er jo gale.
Hvordan gjør vi det?
Vi må iallfall holde det hemmelig.
-Hvem skal undervise oss? -YouTube.
-Cyrus har rett. Dere er gale. -Bare fordi du ikke kan danse...
Dette er alvor. Dere kan få fengsel for å danse.
Dere vet hva som skjedde med vennen min.
Bare et par måneder i Evin, så var håret hans hvitt.
-Det forstår vi, Naser. -Det vil vi selvfølgelig ikke.
Men når jeg danser, føler jeg meg fri.
Og det kan ingen ta fra meg. Det er grenseløst.
-Vil du virkelig være med? -Ja.
-Mehran, hva sier du? -Det er noe nytt.
Et illegalt dansekompani.
Det er en herlig plan.
-Vi må finne et sted vi kan øve. -Ikke på universitetet.
Eier ikke kusinen din en gammel bygning?
-Trykkeriet? -Ja, det står tomt.
Ingen merker det.
-Unntatt Basij. -På et stengt trykkeri?
-Si det er lesesalen vår. -Til teaterfag.
Vi trenger bare ett stille rom, godt gjemt.
Det er perfekt.
Vi begynner i morgen.
Hvordan kan vi gjøre det trygt? Tenk om vi blir oppdaget?
Det verste blir å få rommet rent.
Vi kommer hver for oss, og gjemmer nøkkelen utenfor.
-Det føles ikke vanskelig nok. -Har du sett Ardi danse?
Jeg er jævlig god.
Er dere klare? Da starter vi.
Kom igjen, Ardi.
Det er noen trinn jeg syns vi skal prøve.
La meg tenke...
Vi begynner med beinet...
Skal vi...?
-Så dette er dansekompaniet? -Hvordan...?
Det ville vært smart hvis sistemann tok med nøkkelen.
Slapp av. Jeg hørte dere prate. Ingen andre vet det.
Hvis noen hadde hørt det, hadde jeg ikke kommet.
Får jeg prøvedanse?
-Kjenner vi hverandre? -Nei. Jeg heter Elaheh.
Okay.
Og...?
-Ja, klart. -La oss begynne.
-Hei. -Hei.
-Nå, hva syns du? -Du er engasjert.
Men du må jobbe med teknikk. Mye. Uten det er du ikke noe.
-Hvem har undervist deg? -Mor.
Før revolusjonen danset hun i Irans nasjonalballet.
-I Teheran? -Ja. De var jo stjerner.
Nurejev og Fonteyn kom og lærte dem "Le Corsaire".
-Har Rudolf Nurejev vært her? -Ganske uvirkelig, hva?
-Fortell mer. -Det var ca. 50 dansere.
De fleste fra Iran og Europa. Noen fra USA.
Så ble dans en stor synd, og så var det over. Okay?
Vi ses i morgen.
Jeg har funnet en video på nettet.
Med Bob Fosse.
Kanskje kunne vi se den sammen?
Afshin, ber du meg ut?
Jeg vet ikke... Tenk om du sa nei?
-Kan du lage mat? -Jeg lager god Ghormeh Sabzi.
-Hvem sier det? -Mor.
-Hei. -Hei. Hvordan går det?
Fjernsynet virker ikke. Det er valgdebatt. Alle ser på.
Mousavi lover å avskaffe sedelighetspolitiet.
Presidenten er historie.
Kjære bror...
-Hvordan har mor det? -Tror du det var derfor jeg kom?
Det er lenge siden.
-Jeg føler du unngår meg. -Unnskyld.
Du studerer jo mye. Har du fått venner?
-Jeg holder lav profil. -Bra.
Okay, la meg være ærlig. Jeg vil be om en tjeneste.
Folk lager bråk under valget. Fiender av presidenten.
Universitetet er fullt av dem. Basij trenger øyne på innsiden.
Vil du hjelpe meg?
Jeg har eksamen om to måneder. Jeg kan ikke.
Jeg må være fokusert. Beklager.
Min bror ingeniøren.
Det har jeg respekt for. Velbekomme.
Hei! Vent her.
Demonstrasjonen starter nå. Alle er her. Vi viser vår støtte.
-Det endrer jo ingenting. -Du tar feil.
-Bli med. -Bra. Kom.
Mousavi! Mousavi!
Hvordan går prøvene?
Greit. Men valget tar litt av konsentrasjonen.
Du drar til Paris som en friere mann.
-Salaam! Hvordan går det? -Salaam.
Kommer dere fra demonstrasjonen?
-Vi er på vei hjem. -Skal dere stemme på Mousavi?
Ja.
Da er du ikketroende.
-Vi går hjem. -Er dere gift?
Hvor lenge? Jeg snakker ikke til deg.
Kysser du henne? Få høre. Hvordan smaker hun?
-Vi skal gå, vi skal gå. -Nei. Dere blir.
Du ser så uskyldig ut.
Hvor mye tar en hore som deg?
Er hun verd pengene?
Naser!
Venner...
-Hvordan går det med ham? -Han klarer seg.
De har akkurat operert ham. De sier han klarer seg.
-Hva gjorde dere? -Hva vi gjorde?
-Hva vi gjorde? Hva gjorde de? -Hvorfor gjorde de det?
-De er dyr, Mehran. -Vi må være mer forsiktige.
Vi er forsiktige.
Du har det. Bare slipp løs.
La være å tenke på det som skjedde.
-Elaheh... Bli med meg. -Nei.
Elaheh, bli med meg.
-Elaheh. -Nei!
-Hun sa nei. -Jeg er en venn.
Jeg også.
Naser er frisk igjen.
Du er vår beste danser. Det vil du alltid være.
Men du kan ikke danse hvis du går på heroin.
Er du sedelighetspoliti nå?
Jeg bryr meg ikke om loven. Men jeg bryr meg om kompaniet.
Hva nytter det? Vi vet begge at vi ikke kommer noen vei.
-Det er ikke sant. -Hvor er vi på vei hen, da?
Hva er planen?
Dette er ikke nok.
Vi må opptre. For publikum.
Hva er vitsen med å øve her, å danse, hvis ingen ser oss?
-Det er trygt her inne. -Hvem ville sett på oss?
Alle som vil. Vi finner et publikum.
-Alle som vil bli arrestert... -Hvor skulle vi opptre?
-Det kan vi ikke. -Hvorfor ikke?
-Det er for farlig. -Utenfor byen også?
Hvor?
Da jeg reiste hjemmefra og dro til Teheran,-
-kjørte jeg gjennom ørkenen.
Her. Ser dere det? Vi kan danse i ørkenen.
Der regimet ikke er. Der ingen kan finne oss.
Ja. Du har fullstendig rett.
-Er du okay? -Ja, jeg har det fint.
Ikke tenk på teknikken.
Du sa jo jeg skulle det.
Du kan bruke hele livet på å perfeksjonere teknikken,-
-men det som betyr noe er at du finner ditt eget språk.
Da begynner du å kommunisere, får kontakt.
Dans kan være alt. Å vinke farvel eller knele i bønn.
Eller løfte knytteneven fordi du tror på noe.
Det har du lært meg.
Kom inn.
-Har du laget det? -Ja.
Beklager.
De stengte balletten etter revolusjonen.
Dansen var mors liv. Hun var ved balletten i ti år.
Det var oksygenet hennes. Hun fikk ikke puste uten.
Hun måtte slutte fra en dag til den neste.
Hun kunne bare overleve ved å undervise meg.
Hjemme. Bak lukkede gardiner.
Hun var veldig streng. Hun presset meg.
Men det var ikke nok for henne.
Jeg mener... Jeg var ikke nok for henne.
Så hun ruset seg. Jeg trodde bare hun var trett.
Jeg trodde hun var skuffet.
Og det ville jeg ikke. Jeg ville bli som henne.
Så jeg fortsatte, og øvde selv de dagene hun ikke gjorde det.
Hun sa alltid at hun drømte om å se meg danse på scenen.
Igjen og igjen. Selv da hun knapt kunne snakke.
Da jeg ble tretten...
...tok hun en overdose.
Etter begravelsen ryddet jeg i sakene hennes og fant utstyret.
Det døyvet smerten.
Og det gjør det fortsatt.
Jeg vil ikke være våken.
Vi gjør det sammen.
Elaheh.
Afshin Ghaffarian. Gjenoppstått fra de døde.
-Hvordan går det? -Cyrus har fortalt om henne.
-Hun er rusfri nå. -Samme for meg.
-Husk hvorfor vi gjør dette. -Du kan bare våge å si det.
Vi har ikke sett deg på ukevis. Har du overhode besøkt Naser?
Har du glemt hvem som er vennene dine?
Sist vi så deg, fikk du en flott idé. Og vi trodde på deg.
Ikke si det skal handle om henne.
Jeg kom hit i dag for å snakke om noe-
-som er veldig viktig for landet vårt.
For 30 år siden hersket det kaos i dette landet.
En korrupt leder, en regjering som ikke brydde seg om folket.
Så kom revolusjonen. Hele landet reiste seg og ble ett.
-Vi endret historiens gang. -Du hadde rett.
-Men kampen fortsetter. -Unnskyld.
Og nå kommer fienden innenfra.
Skal vi stikke?
Kom.
De vil svekke oss. Det er det vi kjemper mot.
Vi inviterer bare folk vi stoler på.
-Hvem stoler vi på? -Det avgjør vi selv.
Nå blir det virkelig farlig.
Forstår dere hva som skjer hvis vi blir tatt?
-Selvfølgelig, Mona. -Nei, for da ville dere vært redd.
Jeg hører ingen frykt i stemmene deres.
-Vi er redde alle sammen. -Det har vi jo snakket om, Mona.
-En ting er å øve her inne... -Hun bakker ut.
Hold munn! Du er for rusa til å forstå hva som skjer.
-Du vet ikke noe om meg. -Det handler ikke om deg!
Aner du hva hun har gjennomgått de siste tre ukene?
Hva det betyr for henne å være her?
-Å sitte i dette rommet... -Nei!
Se hva de gjorde med Naser.
Det blir verre for oss.
Vi kan ikke gjøre dette. Jeg kan ikke.
-Jeg beklager. Jeg må gå. -Mona, hør nå...
Vær så snill, la være.
-Det betyr mye for henne. -Hold opp, Ardi.
Sa jeg noe galt? Jeg var bare ærlig.
Nå setter vi i gang. Vi øver nå.
Vi danser for å styre noe selv, føle oss frie.
Og se på oss nå.
Regimet og Basij kveler oss. Vi får ikke luft.
Ute i ørkenen kan vi puste fritt.
Bare et par timer, et øyeblikk. Det er alt jeg vil ha.
Og det er det det handler om.
De folkene... Er det venner av deg?
Ja.
De ser ut som bråkmakere.
Jeg kom for å hjelpe deg med oppgavene dine.
Jeg er jo ikke ingeniør, men...
...det er visst ikke sånn man bygger en bro.
Okay. 20 mennesker har sagt ja til å komme.
Nå er det 20 utenfor dette lokalet som vet det.
Slik holder vi det sikkert: bare jeg vet hvor vi opptrer.
Ardi, du henter publikum og får vite hvor dere skal-
-når du har kjørt en time sørover.
Dette er vårt.
Hvis vi slutter, gjemmer oss eller endrer oss, har de vunnet.
LYDLØS
HVOR ER DET?
Det er rett der oppe.
Er vi cirka 100 km sør for Teheran?
-Ja. Er det langt nok ute? -Det burde det være.
Hopp inn.
Da gjør vi det.
Okay, da kjører vi.
Ikke vær så engstelig. Det blir flott.
Jada... Her!
Takk.
Elaheh!
Afshin!
La være, Afshin.
Hei! Afshin!
Vi må gjøre oss klare.
Ta plass. Det er verd turen, æresord.
Ha en fin forestilling.
NY MELDING FRA MEHRAN
200 KM ØST...
Utrolige tider i Iran.
Regjeringen har nettopp meddelt at Ahmadinejad er gjenvalgt-
-med 62,6 prosent av stemmene.
Hans motstander Mir-Hossein Mousavi fikk 33,7 prosent.
Det virker merkelig. Etter min mening er det snakk om valgfusk.
Mousavi har fått et stort antall svært entusiastiske tilhengere.
Han angriper stadig dristigere Ahmadinejads regime.
Hvor er våre stemmer? Hvor er våre stemmer?
Hva skjedde?
Jeg drar hjem. Familien vil det.
Hvem gjorde dette mot deg?
Broren min er med i Basij. Han ba meg angi dere.
Men jeg kunne ikke.
Vi var frie i ørkenen. I det ene øyeblikket.
Det kunne jeg ikke ødelegge. Og det vil alltid være med meg.
Mousavi! Mousavi!
-Han der. -Jeg har ikke gjort noe.
-Unnskyld. -Vil du vite hvor stemmen din er?
Her er stemmen din.
Få lommebøkene deres.
Saba Kunstskole.
Hvem er Afshin Ghaffarian?
Afshin Ghaffarian? Hvis han ikke gir seg til kjenne,-
-drar vi til Mashhad og finner familien hans.
Jeg er Afshin.
Så du er kunstner?
Bank ham etter alle kunstens regler, da.
Få ham opp.
Vår islamske republikk er en skinnende sol.
Du har kastet støv mot solen.
Men nå faller støvet ned igjen, i dine egne øyne.
Bli her hos de andre.
Vi finner deg, Afshin Ghaffarian!
Du er en død mann!
Elaheh.
Hva gjør du? De setter kontrollposter overalt.
-Jeg må gå under jorden. -Hvor lenge?
-De vet hva du heter. De finner deg. -Jeg vet det, Naser.
Hei. Får ikke du heller sove?
Jeg har ikke sovet siden overfallet. Jeg får mareritt.
Hvis planen var å skremme livet av meg, så virket det.
Mona fortalte om forestillingen. Jeg er så glad dere gjorde det.
Godt å høre at du er tilbake på drama.
Jeg vil ikke dra, Afshin. Til Paris.
Jeg kan ikke dra fra Mona, nå som alt dette skjer.
Jeg elsker henne.
Men du kunne dra. Overta min rolle i stykket.
Du har jo regien. Det går ikke.
Jo, du reiser i mitt navn. Jeg kan fikse passet mitt.
Du kan ikke bli her. De dreper deg.
Jeg mener det. Reis, og kom aldri tilbake.
Umulig. Det kan jeg ikke.
Hvorfor, Afshin? Hvorfor kan du ikke reise?
Du er en nydelig danser, vet du det?
Du må aldri slutte å danse.
Ikke la noen stoppe deg. Ikke meg heller.
Dra til Paris, Afshin. For oss begge to.
Første gang jeg så ballet,-
-forsto jeg det ikke. Jeg kunne ikke se hvordan det fungerte.
Så siterte en venn noen ord fra et dikt av Rumi:
"I ditt lys lærte jeg å elske.
I din skjønnhet fant jeg poesi.
Du danser i mitt hjerte Der ingen andre kan se deg."
Gå nå.
Hva var det stykket het?
"Stormen".
-Er du sikker på at det går? -Ja. Jeg er sikker.
Og jeg snakket med de andre skuespillerne. De kommer i kveld.
-Hvorfor det? -Det er prøve.
Hvilken prøve?
Afshin tar Nasers plass i Paris. Han reiser.
Jeg skulle bare hente noe til demonstrasjonen.
Ardi...
Jeg forstår at du må reise.
Vi ses, Afshin.
-Salaam. -Salaam.
-Har du passet ditt? -Ja.
Billetten. På reisen representerer dere Irans islamske republikk.
-Er det forstått? -Det forstår vi alle.
Bra.
Kulturministeriets barnepiker. Ikke bry deg om dem...
...Naser.
Naser Javardi.
-Hvor skal du? -Til Paris.
-Hva er formålet? -Universitets teaterfestival.
-Er du dramastudent? -Ja, på regilinjen.
Når er du født?
23. august 1985.
Ja. Javel.
Drikk vann. Ikke en dråpe før forestillingen.
TEHERAN UNIVERSITET PRESENTERER STORMEN
Afshin?
Mehdi!
-Det er deg! Hva gjør du her? -Jeg bor her.
-Hvorfor? Hva skjedde? -De stengte Saba.
Livet var ikke som før. Det var best å reise.
Og hvor dro Nurejev da han flyktet fra Russland?
-Til Paris. -Nettopp.
Mehdi. Jeg har store problemer.
Drikk, tjener-uhyre, når jeg byr det.
Dine øyne står stive i hodet på deg.
Han ville vært et uhyrlig uhyre hvis de sto i andre enden.
Mitt mannsuhyre har druknet sin tunge i vin.
Meg kan hele havet ikke drukne.
Jeg svømte trettifem mil før jeg nådde land.
Frem og tilbake! Ved dette lys, du skal bli min løytnant, uhyre.
Eller min fanebærer.
Din løytnant, hvis du absolutt syns.
Vi vil ikke flykte, uhyre.
Uhyre, snakk!
Mitt navn er Afshin Ghaffarian. Jeg er iransk statsborger.
Jeg er danser. Min regjering lar ikke folket leve fritt.
I mitt land er selv dans forbudt.
Jeg vil ha rettigheter. Jeg vil ha frihet.
Din løgn er ignorant og...
Mitt navn er Afshin Ghaffarian.
Afshin... dans kan være alt.
Selv en løftet knytteneve fordi du tror på noe.
Mitt navn er Afshin Ghaffarian. Og jeg er...
Jeg er danser.
Men min regjering vil ikke la folket leve...
...fritt.
Få ned teppet.
Hva i...?
Kom.
Afshin Ghaffarian ble tildelt asyl av den franske regjering.
Da Centre National de la Danse i Paris hørte historien hans,-
-ble han tatt opp med fullt stipend.
Han tok eksamen der og grunnla et dansekompani.
De opptrer jevnlig i hele Europa.
Hans venner følger fortsatt hans kunstneriske reise.
Afshin håper å kunne vende tilbake en dag.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2015